INSPIRERET AF VIRKELIGE BEGIVENHEDER
SYDAFRIKA 1987
Stedet hedder Magazine Hill.
Vejen ender blindt.
Hvorfor kørte Labuschagne og dem i minibussen herop?
Han påstår, at han ikke kan huske noget af det.
Leons bil holdt her.
Han lod nøglerne sidde i tændingen og løb den vej.
Minibussen med fodboldholdet var standset her.
Klos hold. Pistolen var registreret i Leons navn.
Han slæbte ligene derover og lagde dem på række.
Øjeblik. Lagde han dem på række? Hvorfor dog det?
Det giver ingen mening.
Herovrefra kan man se fængslet, hvor han arbejdede.
- Hvem er dommer? - Van Zyl, galgedommeren.
I to er som nat og dag.
Synes du, at staten skal slå folk ihjel?
Flertallet går ind for dødsstraf.
Flertallet gik ind for bålbrænding, hekseprocesser og korsfæstelse.
Sæt dig!
Leon, det her er John Weber.
Han er advokat og er blevet bedt om at forsvare dig.
Man har bedt mig om det, men jeg har ikke videre lyst til det.
Hvorfor tager du så ikke hjem?
Fordi din sag er så dårlig, at ingen andre vil tage den.
Jeg har jo sagt, at jeg ikke vil have noget forsvar.
Jeg vil ikke udtale mig.
Og jeg vil heller ikke mødes med jer.
Nå, men vi har da gjort det, der kræves. Lad os gå.
Vent. Jeg er træt af det her fis. Jeg har brugt masser af tid på sagen.
Hvis du har ondt af dig selv nu, bliver det kun værre med en dødsdom.
Jeg har mødt din kone og din datter, Esme.
Hvornår så du hende sidst? For et halvt år siden.
Der står i sagsakterne, at du var fængselsbetjent.
Du bør nok finde ud af, hvad der venter dig.
Spørg fængselsbetjentene, hvad der sker på dødsgangen.
Jeg ved, hvad der sker på dødsgangen.
Jeg arbejdede der.
Arbejdede du på dødsgangen i et topsikret fængsel, da det her skete?
Det var du da for ung til.
Jeg begyndte at arbejde der for over to år siden.
Var du med til hængninger?
Lad mig være.
Ingen slipper godt fra at dræbe syv mennesker. Medmindre det er politiet.
Surt show, du. Den slags kan ikke forsvares.
Nej, han er praktisk talt død.
Godt servet, Andrew! Paul, gå længere tilbage. Så kan du bedre nå bolden.
Alle får en dårlig sag af og til, John.
Du har bare fået en håbløs en.
Enkelte soldater kan få et sammenbrud efter en enkelt traumatisk oplevelse.
Men kun ganske få undgår sammenbrud efter flere traumatiske oplevelser.
Hvilket er tilfældet her.
Han minder mig om krigsveteraner og oplever et lignende sammenbrud.
Så ifølge anklageren beviser dine test ikke et sammenbrud, -
- men udelukker ikke, at han er racist.
Min mening? Noget udløste en voldelig reaktion.
Har du nogen idé om, hvad det kan være?
Nej.
Så der er måske ikke nogen udløsende faktor, dr. Schlebusch?
Det er korrekt.
Sagen mod Leon Labuschagne, som dræbte syv fodboldspillere, -
-indledes i Pretoria i denne uge.
Forsvarsadvokaten John Weber-
- er kendt for at være modstander af dødsstraf.
Labuschagnes motiv for skuddrabene er uklart, -
- og bånd til højreekstremister er ren spekulation.
Indtil videre har Labuschagne nægtet at udtale sig.
Vi får ikke mange chancer, Leon.
Når du er i vidneskranken, må vi først tale med dig bagefter.
Så du er nødt til at hjælpe os nu. Hvorfor gik det, som det gik?
Det var det.
Han er blevet orienteret om, hvordan han skal agere i retten.
Jeg ved ikke, hvad jeg ellers kan gøre.
- Rejs dig. - Vent! Labuschagne, se her.
Denne liste fra fængslet viser navnene på alle hængte sidste år.
Du må have deltaget i nogle af henrettelserne.
Dem alle.
- Vil du lige gentage det? - Jeg deltog i alle henrettelserne.
Ifølge listen blev 164 mænd henrettet sidste år. Et rekordstort antal.
Hvis der står det, så...
Hvorfor var du til stede ved samtlige henrettelser?
- Pierre. - Hej, John.
- Hvordan går det? - Godt.
- Må jeg sidde på den side? - Ja ja.
Tak.
- Hvordan har min søster det? - Hun vidste ikke, at du er i byen.
Hvad var det, du ville tale med mig om?
Pierre, hvad ved du om dem, der arbejder på dødsgangen?
Ikke ret meget.
Jeg ved, at de er med til henrettelser, men jeg ved ikke, -
- hvilken slags menneske der gør den slags?
Hvorfor påtager man sig et arbejde, hvor man slår andre ihjel?
- Det kan jeg ikke tale om. - Jeg tænker ikke på dig.
Det her er en dreng, der blev sat til at bistå ved hængninger som 17-årig.
Og du kan igen udstille det onde system, som du hader, ikke?
Pierre, man kastede drengen i Helvede, og han skød syv mænd.
Han vil eller kan ikke sige noget for at forsvare sig.
Du har kontakter i fængselsvæsenet. De vil tale med dig.
Jeg hører mig for så, men det er spild af tid.
For de, der gør det samme som ham, taler ikke om det.
Bed ham om at løfte hovedet.
Det er ofrenes familier. De nidstirrer ham.
Det er hans forældre. Hans søster, Antoinette.
Klokken 18.00, på en øde vej nær Magazine Hill-stenbruddet, -
- tvang tiltalte minibussen med de dræbte af vejen.
Derpå skød han alle syv ofre med en pistol.
Kriminalassistent, pistolen her tilhører tiltalte.
Blev samme pistol brugt til at affyre kuglerne, som man fandt på stedet?
Det er samme pistol.
Jeg har ikke flere spørgsmål til vidnet.
Mr. Weber?
Jeg har ingen spørgsmål.
- Hvad laver du? - Jeg forklarer senere.
Tilhører bilen, som man fandt ved siden af liget, også tiltalte?
Ja.
- Bilen kunne ikke starte? - Korrekt. Han måtte flygte til fods.
Det var alt, Høje Ret.
Ingen spørgsmål.
- Hvorfor afhørte du ikke nogen? - Fakta er fakta.
Hvis vi indrømmer alt, kan de ikke føre vidner.
Vi tager luften ud af sagen. Om et par dage har de intet tilbage.
De fandt ham, pistolen og bilen. Det er det eneste, de har.
Hvad har vi? Leon er nærmest komatøs. Dr. Schlebusch vil ikke tale med ham.
Hvis det fortsætter sådan, er vi snart færdige. Godaften.
Godaften.
Og du skulle til at sige noget om en advokat, -
- der ikke har haft en drabssag i 15 år?
Jeg ved ikke, hvad du sagde til ham, men han var knotten, da han kom hjem.
- Mere end ellers? - Det er mig, der skal leve med ham.
Her, tag den.
Jeg synes, han er skyldig. Du prøver at gøre det til en politisk sag.
Det er enhver sag med dødsstraf.
Har du overvejet, at han måske bare så rødt på grund af rådden kørsel?
Han skød syv mennesker 13 gange.
Et grimt tilfælde af at se rødt over folks rådne kørsel.
Jeg har kun formået at holde vores taktik hemmelig, -
- men det er slut med det, når vi indleder forsvaret.
- Måske kan du bruge det her. - Hvad er det?
En fald-tabel. Hvor meget vejer du?
Cirka 70 kilo.
Så man dividerer 840 fodpund med fangens vægt, her 70,-
- så du, John Weber, skal bruge omkring 1,6 meter reb-
-til et effektivt brud.
Han var åbenbart dygtig til det. Man fik ham til at udregne faldene.
Og hvordan kender du til det?
Det skal du ikke spørge om.
Hvad ellers, Pierre?
Jeg hæfter mig ved, -
- at fængselsbetjentene lærer dem, de skal hænge, at kende.
De tager sig af dem, og så klynger de dem op.
Og hvorfor hæfter du dig ved det?
I krig ser man ikke fjenden som mennesker.
Man skyder på uniformer, ikke mænd.
Det er slemt at dræbe en fremmed, men værre at dræbe en, man kender.
Det er hårdt nok med fremmede.
Skal du gennemgå dem alle?
Ja, de her 32, som blev hængt, de to sidste uger Leon arbejdede der.
Og hvad leder vi efter?
Det kan være nyttigt at vide noget om dem, han hængte lige før drabene.
Han fik et meget tæt forhold til de mænd.
Hvor ved du det fra?
Min svoger har kontakter i fængselsvæsenet.
Er han fængselsbetjent?
Han er medlem af specialstyrkerne. Han kæmpede tre år i Angola.
Hvad har det med sagen at gøre?
For det første ved han, hvordan det påvirker folk at slå andre ihjel.
Sig mig, indsamler vi beviser til støtte for dit syn på dødsstraf, -
- eller leder vi efter formildende omstændigheder, så Leon undgår rebet?
Labuschagne må have været ude for noget den sidste tid.
De her mænd dræbte af en grund. Det gjorde han vel også.
- Vi skal finde frem til grunden. - Så vi er overladt til gisninger?
Et forsvar, der bygger på et mentalt sammenbrud, giver sjældent pote, -
- men det er det eneste, vi har i øjeblikket.
Medmindre du har en bedre idé.
Har du en bedre idé?
Nej.
- Med forlov, Høje Ret? - Ja, endelig.
Det her er en usædvanlig sag, -
- hvor anklagerens beviser er ubestridelige.
Anklagerens argumentation er på sin vis den samme som forsvarets.
Ved en mordanklage skal det bevises, at handlingen var forsætlig.
Vi vil bevise, at der ikke er tale om en handling, -
- som er forbundet med retslige følger.
- Men vi står jo med syv lig. - Jeg forstår rettens skepsis.
Anklageren har udførligt forklaret, hvad der skete.
Vi vil forklare motivet og udrede, om tiltalte kan drages til ansvar.
De må hellere forklare nøje, hvad forsvaret er, -
-for jeg begriber det ikke.
Hvordan kan De afvise en udåd, når De medgiver, at tiltalte dræbte de syv?
Vi bestrider ikke hændelserne ved stenbruddet, -
- men brutaliteten og omfanget, syv unge mænd dræbt af én person, -
-kræver nærmere undersøgelse.
Anklageren har ikke påvist motiv, og der synes ikke at være noget.
Vi vil se på tiltaltes arbejdsforhold på dødsgangen i et topsikret fængsel.
Vi vil gøre rede for forløbet inden hændelserne ved stenbruddet-
- for at finde frem til grunden til hans handlinger.
Handlinger, som vi mener var ubevidste-
- og udløst af hans traumatiske oplevelser som fængselsbetjent.
Så forsvaret påstår, -
- at tiltaltes arbejdsforhold udløste handlingerne, -
- og at de var uforsætlige og derfor ikke strafbare.
Korrekt, Høje Ret.
Det her angår statens sikkerhed, mr. Weber.
Hvis jeg går med til det, må der ikke nævnes nogen navne.
Ingen navne på fængselsfunktionærer eller indsatte. Ikke et eneste.
Hør efter, Labuschagne.
Når du afhøres, svarer du. Gør, som der bliver sagt, -
- ellers ender du snart ved galgen igen med en løkke om din egen hals.
Mr. Labuschagne, hvor gammel var du, da du blev ansat i fængselsvæsenet?
- 17. - Og hvorfor søgte du ind?
Hvis man søger ind i fængselsvæsenet, slipper man for militærtjeneste.
Hvorfor ville du gerne undgå militæret?
Man blev sendt til Angola som soldat.
Vidste du, at fængselsbetjente foretog hængninger?
Nej.
Så du anede ikke, hvilke opgaver der ventede dig i fængslet?
Nej.
Kan du fortælle retten om din første dag der?
Jeg blev orienteret om, at det var vigtigt at overholde tavshedspligten.
Jeg måtte ikke tale med nogen om det arbejde, -
-som vi udførte i fængslet.
Og hvis jeg gjorde det, ville jeg blive straffet.
Er disse detaljer relevante? Vi skal kaste lys over hændelserne, -
- ikke beskrive arbejdsgangen i en institution, -
- hvis aktiviteter kan være fortrolige, ja tilmed hemmelige.
Perioden, hvor tiltalte arbejdede på dødsgangen, -
- er central for forsvaret angående hans sindstilstand på Magazine Hill.
Vi vil give en detaljeret bevisførelse om hans sindstilstand.
Især hans arbejdsforhold.
Jeg tillader det midlertidigt.
Fortsæt. Hvad oplevede du den første dag i fængslet?
Jeg skulle ledsage afdelingslederen hen til syv mænd, som var på rebet.
"På rebet"?
Sådan siger vi om fanger, der har fået dødsstraf.
Disse syv mænd skulle hænges næste dag.
Kan du fortælle retten, hvad der skete, da du så disse mænd?
Afdelingslederen sagde, at jeg skulle vælge en, -
- for jeg skulle nemlig føre en af mændene til galgen næste dag.
Så du fik at vide, at du skulle bistå ved en hængning dagen efter.
Jeg vil helst have, at De udvælger en for mig.
Den nye skal vælge en. Sådan fungerer det.
Makhandla.
Vælg Makhandla.
Hvad hedder han?
- Hvad hedder han? - Makhandla!
Fortalte afdelingslederen, hvad du skulle gøre næste dag ved hængningen?
Jeg skulle bare tage ved lære ved at se på de andre.
- Det var din første dag? - Ja.
Fortæl retten, hvad der skete på din anden dag.
Henrettelserne foregår klokken 7.
Vi hentede dem klokken 6.
Få ham i tøjet.
Få ham ud.
Før ham af sted.
Vend jer om mod væggen.
Fart på! Af med sko og sokker.
Hurtigere!
Stå stille. Tag dig sammen.
Kom.
Var der nogen problemer?
Var der nogen problemer, mr. Labuschagne?
Nej.
Gør folk bare, som der bliver sagt?
De lærer at adlyde.
Og hvis de ikke adlyder?
Kom så.
Op!
Har du noget at sige, før dommen eksekveres?
Ikke sådan.
Har du noget at sige, før dommen eksekveres?
Stå der.
Jeg ville ikke se på rebet, men jeg kunne lugte det.
Det lugtede som en våd dørmåtte.
Jeg havde en lyd i ørerne... Det lød som vand.
Jeg kunne mærke, at mine arme rystede.
Men jeg vidste ikke, om det skyldtes mig eller fangen.
Fortæl os med egne ord, hvad du så.
Mr. Labuschagne, retten venter. Fortæl, hvad du husker fra den dag.
Lyden.
Hvad så du?
Hold ikke så fast næste gang, ellers trækker han dig med ned.
Og så kommer du til at ligne en skvaddernosse.
Sagde afdelingslederen noget til dig bagefter?
Han sagde, at jeg ikke måtte fortælle nogen om hængningen.
Ingen hængninger overhovedet.
Sagde han andet?
Jeg skulle udføre dette arbejde to-tre gange hver anden uge.
To-tre gange hver anden uge.
Kom han med råd eller vejledning?
Nej.
- Sørgede han for nogen oplæring? - Nej.
Havde man bedømt dig for at sikre, at du var egnet til arbejdet?
Nej.
Gav afdelingslederen dig mulighed for at sige ja eller nej til arbejdet?
Nej.
Hvor mange dage havde du arbejdet i fængslet, -
- da du fik besked på at hænge mændene?
En.
Og hvor gammel var du?
Jeg var som sagt 17.
Stadig 17.
Mr. Weber.
Kunne det her være et passende tidspunkt at hæve retten?
Retten er hævet.
Mr. Weber?
Du spurgte mig, om jeg troede på Leons påstand om, -
-at han ikke huskede drabene.
Hukommelsen hører til intellektet. Gribes man af følelser, -
- kan intellektet slå fra, og så slår hukommelsen også fra.
- De er kede af den medfart, han får. - Tænk så, hvis han får dødsstraf.
Du må tvinge Leon til at huske de smertefulde ting.
- Nedbryd ham. Så skal han nok tale. - Vi aner ikke, hvad han vil tale om.
- Vi vover os ind i ukendt land. - Og der finder I måske motivet.
Hvis motivet er racistisk, hvordan skal det så redde ham fra rebet?
Hvordan kan du forsvare den mand, mr. Weber?
Jeg foragter enhver form for drab, både inden for loven og udenfor.
Hvad med min søn, Thabo Mokoena?
- Hvorfor skal han gå fri? - Hun har ret.
Manden skal da betale for det, han har gjort.
Se ham her. Eben Christiaan Coetzee. På alder med Leon.
Han havde en datter og kom fra et godt hjem. En fredelig mand.
Voldtog en sort kvinde under pres fra de andre gerningsmænd, som var ældre.
Så gik han amok og førte an i drabet på offeret.
- Hvorfor? - Det aner jeg ikke.
Prøvede han at bevise noget over for de andre?
Var det grunden?
Det finder vi aldrig ud af. Han blev hængt.
Ja. Og Leon var hans ledsager.
Han udbad sig Leon som ledsager.
- Hvorfor? - Jeg tager hjem, John.
- Vi mangler at gennemgå sagerne. - Nej, vi kører ud ad en tangent her.
De her profiler siger intet om Leon eller hans motiv.
Hende kvinden, der mistede sin søn, mrs. Mokoena, har ret.
Du sidder og sukker over dødsstraffen og læser om mændene, der blev hængt.
Men ingen husker ofrene.
Se nu ham her.
Han og de andre gerningsmænd stak offeret flere gange.
Ingen husker staklen, der løb for livet. Eller tag ham her.
Det svin lod offeret brænde ihjel i bagagerummet.
Ingen husker den stakkels kvinde eller de andre, -
- som blev voldtaget, kvalt, fik hovedet smadret-
- og druknede i deres eget blod i sønnens arme.
Ingen husker dem, demonstrerer for dem eller taler ved en konference.
Grunden er, at de mænd er nogle dyr.
Og når vi taler om en bande, ryger fornuften ud ad vinduet.
Det eneste, man kan gøre, -
- er at skille sig af med dem for altid.
Pedrie, der er...
Der er noget her.
Det forhold, Leon fik til dem, som han hængte, må have påvirket ham.
Jeg må af sted, John.
Farvel.
Hvem er det?
Hvis det er ham, jeg tror det er, får vi kam til vores hår.
Hvor mange blev henrettet i dit sidste år i fængslet?
Kig i henrettelseslisten, der er fremlagt som bevis.
164.
164 hængninger på ét år, hvilket vist er et rekordstort antal.
Ja.
Og var du til stede, da de ankom, og da de blev henrettet?
Ja.
- Ved alle henrettelserne det år? - Ja.
Så du lærte dem at kende under deres ophold-
- eller rettere dit ophold i fængslet?
Ja.
- Hvor godt lærte du dem at kende? - Vi var sammen med dem hele dagen.
Så vil du sige, at du opbyggede et forhold til nogle af mændene?
Lad os tage en tilfældig fange.
Kig på listen. Eben Christiaan Coetzee for eksempel.
Protest. Forsvaret omtaler forhold, som holdes fortrolige-
- af hensyn til de henrettedes familier.
Ja, der måtte jo ikke nævnes navne.
Vi er nødt til at nævne et navn her, -
- da fangen før hængningen kan have opbygget et forhold til tiltalte.
Derudover er den fremlagte liste med navne-
- offentligt tilgængelig og slet ikke fortrolig.
Jeg har givet forsvaret lang snor i den her sag.
Langt mere, end jeg havde forestillet mig i sådan en sag.
Jeg forventer samme imødekommenhed fra forsvaret i fremtiden.
Mr. Labuschagne, hvor godt kendte du fangen Eben Christiaan Coetzee?
Jeg læste Bibelen for ham... for alle de fanger, som bad om det.
- Eben var 19 år, ikke sandt? - Ja.
Eben havde en kone og en datter. Og du har også en datter, ikke? Esme.
Du mødte hans kone og datter.
De kom for at sige farvel til ham.
Jeg fulgte dem hen til p-pladsen gennem fængselshaven.
Og de takkede mig, fordi jeg havde taget mig af ham.
Du syntes, at Eben skulle være blevet benådet?
Det blev andre, så hvorfor skulle han ikke være blevet benådet?
Sagde du det til ham?
- Så ville jeg være blevet fyret. - Af afdelingslederen?
Derovre.
Ro i retten!
Ja.
Så du mente, at Eben skulle benådes, men i stedet blev du hans ledsager-
-og var med til at hænge ham?
Ja.
Hvad var dine pligter som Ebens ledsager?
Jeg vejede ham og målte hans højde og hals.
Hvad var formålet med denne måltagning?
Jeg skulle udregne længden på faldet.
Hvor meget reb der skulle til, for at han døde med det samme?
- Var du ansvarlig for det? - Ja.
Hvis du udregnede Ebens fald forkert, ville han måske ikke dø på stedet.
Han ville måske have lidt.
Ja.
Det er et ret stort ansvar, ikke?
Hvor længe er en mand om at dø ved strangulering, -
- når han hænger med brækket hals, men med ilt nok til hjerneaktivitet?
Hvis man lod ham hænge uden at hive ham op igen, -
-kunne det tage op til et kvarter.
- Det minder nærmest om tortur, ikke? - Jeg advarer dig.
Det her er hverken rette tidspunkt eller sted at diskutere dødsstraf.
Javel.
Mr. Labuschagne, hvordan havde du det med at måle Ebens hals, -
- når du nu kendte ham så godt og ikke syntes, at han skulle hænges?
Jeg følte ikke noget.
Og da du stod ved galgen ved siden af Eben, -
-og faldlemmen gik op?
Hvad gik der gennem hovedet på dig der?
- Jeg ved ikke, hvad du mener. - Hvilke tanker fik du?
Ingen.
Da du mødte Eben og hans lille pige, havde du problemer, ikke?
Druk og vold ødelagde forholdet til din kone, Magda, og din datter, Esme.
- Mr. Labuschagne! - Ikke noget!
Jeg hverken følte eller tænkte noget. Jeg var bare træt.
Følte du slet ikke noget indeni, efter at manden var død?
Jeg var bare træt.
Du havde ingen tanker, ingen følelser?
- Er der noget galt? - Jeg har det ikke så godt.
- Jeg vil godt fortsætte. - Er du svimmel?
- Jeg skal måske kaste op. - Jeg vil gerne tale med min klient.
Hvis tiltalte skal tilses, hæves retten.
- Jeg er næsten færdig. - Du er færdig.
Retten er hævet.
Hvorfor er du så led? Du skal beskytte ham, ikke gøre ham fortræd.
Jeg prøver bare at forsvare ham, miss Labuschagne.
Du behøver ikke overfuse ham for at forsvare ham.
- Undskyld, men jeg gør mit bedste. - Du blæser på, om han bliver hængt.
Jeg taler med hende.
- Hej, Pierre. - Hvordan går det?
Du har da ikke valgt stedet på grund af indretningen eller gæsterne.
Jeg så dig i tv på vej ud af retten.
Det er lidt af en belastning at blive set sammen med dig.
Så nu må vi altså ty til hemmelige, lurvede mødesteder.
Jeg kan ikke skaffe oplysningerne. Min kilde har klappet i.
Man er blevet forsigtigere.
Der må da være noget på en afdelingsleder.
Det er offentligt tilgængeligt. Jeg skal bare vide, hvad jeg leder efter.
Jeg kan ikke skaffe et dossier om en afdelingsleder eller andre ansatte.
Halvdelen af dem fortæller ikke engang konen, hvor de arbejder.
Vi må finde noget, ellers bliver han hængt om et halvt år.
Han bliver hængt inden da.
En fængselsbetjent, der var ude for det samme. En, der kunne lide ham.
- Nogen må da støtte ham. - Og derfor har vi fået lidt info.
Hør efter, for det her er det sidste, du får. Forstået?
Vi ses ikke igen, før det her lort er overstået.
Der var et fangeoprør, -
- optøjer på dødsgangen, på hans sidste dag.
Og de hængte dem alligevel. Mere har jeg ikke til dig.
Vent... Du ved, hvordan det føles at slå folk ihjel. Det gør jeg ikke.
Jeg må vide, hvad han prøver at lukke ude.
Ellers kan jeg ikke trænge ind til ham.
- Hvad gjorde det ved dig? - Åndssvage narrøv.
Pierre!
Mr. Weber?
Mr. Labuschagne, kig på listen over dine sidste tre dage i fængslet.
Fortæl retten, hvad der skete den 8. december.
- Vi hængte syv mænd. - Og den 9.?
Syv til.
Og på din sidste dag, den 10.?
Syv til.
21 mænd på tre dage, -
- hvilket var endnu et rekordstort antal henrettelser, ikke?
Jo.
Skete der noget usædvanligt under henrettelserne din sidste dag?
Mr. Labuschagne, hvad skete der din sidste dag den 10. december?
Blev fangerne, som skulle hænges, genstridige?
Mr. Labuschagne, du fortalte retten om din første hængning.
Fortæl nu, hvad du oplevede ved din sidste.
Afdelingslederen troede, at de var knækkede.
- Køterne er her. De skal dø! - Klap i.
Men det var de ikke.
Få ham ud.
Hjælp til her.
- Få ham ind! - Tag fat i ham.
Ind med ham.
Hold øje med ham.
Vi skulle bruge seks mænd til for at få dem ud.
Vi skulle iføre dem spændetrøjer og hænge dem sådan.
Hiv ham op. Hurtigt. Hiv ham op.
Hiv ham nu op! Højere. Sådan her.
Hiv ham op. Højere. Og en, to, tre!
En gang til. Hiv ham op!
Lidt højere. Kom så. Hiv ham nu op, mand!
Hiv ham op. Højere, mand!
Rør ham ikke. Og en, to, tre!
Det var bedre.
Og gør så rent.
Hvad var dine pligter efter hængningen?
Et øjeblik.
Forsvaret vil vise, at henrettelserne virkede traumatiserende på tiltalte.
Det indrømmer anklagemyndigheden vel, at de var, ikke sandt, miss Marais?
- Det indrømmer vi. - Så er flere detaljer nødvendige?
De garderer sig ved at benytte samme taktik som os.
Vi takker for indrømmelsen, men denne bevisførelse er nødvendig.
Vi skal undgå unødig bevisførelse, -
- men vi bør også præsentere tiltaltes sag fuldt ud.
Fortsæt, mr. Labuschagne. Hvad skete der efter hængningerne?
Kom så! Rub jer og få de røvhuller ud af rebene.
Som også vi forlader vores skyldnere.
Og led os ikke ind i fristelse, men fri os fra det onde.
For dit er Riget...
Vi trak lod om, hvem der skulle køre dem på kirkegården. Jeg tabte.
- Amen. - Amen.
Stop!
Isaiah!
Hvad skete der, da du kom tilbage til fængslet?
Jeg besvimede, og man førte mig til lægen.
Jeg havde fået en bule efter ulykken, og det blødte fra mit øre.
Tilbød man dig behandling?
Lægen gav mig en hovedpinepille.
En hovedpinepille.
- Hvad skete der så? - Jeg fik fri og kørte hjemad.
Men det var voldsomt uvejr.
Hvad skete der?
Jeg husker kun, hvor træt jeg var.
Hvor træt jeg var af det hele.
Minibussen...
Jeg var lige ved at køre galt igen.
Kan du huske, hvad der skete?
Hvad skete der, efter at du nær var kørt galt med minibussen?
Du fulgte efter dem op mod Magazine Hill.
Da I nåede enden af den blinde vej ved stenbruddet, -
-hvad skete der så?
- Jeg hørte faldlemmen gå op. - Undskyld?
Jeg hørte faldlemmen gå op.
Fortsæt.
Giv dig bare tid. Fortæl det langsomt.
Jeg kunne lugte rebet.
Jeg kunne smage lugten af rebet i halsen.
Ved stenbruddet, hvad skete der dér?
Det kan jeg ikke huske.
Så du kan ikke huske det? Har forsvaret flere spørgsmål?
Hvad skete der så?
Hvad kan du huske?
- Mr. Labuschagne! - Det her er yderst upassende.
Gå straks tilbage til afhøringsskranken.
- Undskyld, Høje Ret. - Lad det ikke ske igen.
Har forsvaret flere spørgsmål til vidnet på dette tidspunkt?
Jeg har ikke yderligere spørgsmål. Tak.
- Miss Marais. - Med forlov.
Så henrettelserne og arbejdet i galgegraven-
-påvirkede dig voldsomt, påstår du?
Sig noget. Et nik eller en rysten på hovedet kan ikke blive optaget.
Miss Marais har ret. Du skal tale højt og rette svarene mod os.
Så du påstår, at henrettelserne og arbejdet i galgegraven-
-påvirkede dig voldsomt?
- Ja. - Men var du ikke fængslets klovn?
I galgerummet, i galgegraven og tilmed i kapellet?
Nej.
Lad mig se, om jeg kan genopfriske din hukommelse.
Husker du, at du engang forskrækkede en ny fængselsbetjent-
- ved at male ansigtet hvidt og gemme dig i et kølerum i obduktionslokalet?
- Det var ikke mig. - Men du smilede jo, da jeg spurgte.
Jeg mener ikke, at jeg smilede.
Så hvad svarer du?
- Husker du episoden? - Jeg har hørt om den.
Du gik op på løbebroen og skræmte fangerne ved at lave spøgelseslyde.
Nej.
Du sprøjtede vand på kollegaerne, da du gjorde galgegraven ren.
Vi blev våde under arbejdet.
Du kom en tændt cigaret i munden på en af de hængte, -
-før du lukkede kisten.
Og røgen sivede ud blandt familien ved begravelsen.
- Det var ikke mig. - Bare sig ja eller nej.
Jeg spørger nærmere, hvis det er. Gem dine forklaringer til senere, -
-når din advokat genafhører dig.
Og lad være med at tale til miss Marais. Ret svarene mod mig.
Du samlede på brikker.
Nej.
De nye kisters låg var i to dele.
En del til hovedet og en længere til kroppen.
For at man kunne få fingrene ind under hoveddelen og åbne kisten, -
- var der anbragt små plasticbrikker under låget, ikke sandt?
Gule, grønne, hvide og tilmed små lyserøde.
- Det er afstandsskiver. - Afstandsskiver, siger du.
Ja.
Du samlede på disse skiver.
Du beholdt en skive for hver fange, du førte til galgen, ikke sandt?
- Sådan var det ikke. - Du tog én skive fra hver kiste.
Som hak i en revolvermands seksløber.
Det gjorde du, fordi betjentene kappedes om, -
- hvem der kunne indsamle flest. Ikke sandt?
- Jeg blev bedt om at udføre arbejdet. - Kig på dette billede.
Det er de skiver, du indsamlede, før du blev anholdt, ikke?
Du opbevarede dem i skuffen. Politiet tog billedet hjemme hos dig.
Du havde allerede sat skiverne fra den 8. og 9. på snor, ikke?
Du er nødt til at tale højt.
Ja.
Din påstand om, at henrettelserne påvirkede dig voldsomt, er en facade.
Du kunne faktisk lide arbejdet.
Du vænnede dig faktisk ret hurtigt til dette særlige arbejde, ikke?
Det særlige arbejde med at slå folk ihjel.
Du følte dig vigtig og magtfuld ved at kunne slå folk ihjel ustraffet.
Ingen kendte til arbejdet, så hvordan gjorde det mig vigtig og magtfuld?
Stil ikke mig spørgsmål. Du vidste, at du havde loven i ryggen, ikke?
Det var ikke os, der slog ihjel. Det gjorde bøddelen.
Men du sagde jo, at du skulle hive fanger op og give slip på dem igen.
Vi rørte ikke fangerne, kun rebet. Vi fulgte afdelingslederens befaling.
Men I gav slip på dem igen, så de brækkede halsen ordentligt, ikke?
Så bøddelen betjente håndtaget, -
- men fangen døde ikke ved hans hånd. Dine hænder fik halsen til at brække.
Det her er et argument og ikke et spørgsmål, som vidnet kan besvare.
Du sagde, at mr. Labuschagnes psyke var relevant, -
- og at alle oplysninger om hans sindstilstand bør fremlægges.
Så jeg vil gerne høre svaret.
Du hev fangerne op og gav slip på dem igen, så de døde.
Ja.
Når en fanges hals brækkede, -
- var han efter din mening død ved bøddelens hånd.
Ja.
Så når du hev en fange op, gav slip på ham igen, og halsen brækkede, -
- var det ikke bøddelens hånd, der fik ham til at dø, vel?
- Jeg kan godt følge dig. - Det var dig, der slog dem ihjel.
Og det var dig, der slog mændene ihjel ved stenbruddet, ikke sandt?
Du husker ikke, hvad der skete ved stenbruddet, siger du?
Men jeg har jo fortalt, hvad jeg kan huske.
- Du husker ikke at have skudt dem? - Jeg kan ikke huske det.
Så dit forsvar er ikke, at du ikke skød dem, -
- men at du ikke kan huske, at du skød dem? Er det rigtigt forstået?
Den tiltalte skal ikke besvare juridiske spørgsmål.
Kun jeg kan svare på min ærede kollegas spørgsmål.
Jeg har ikke flere spørgsmål, Høje Ret.
Vil forsvaret genafhøre tiltalte?
Med forlov.
Du dræbte dem.
Det ved alle. Er det ikke rigtigt?
Er det ikke rigtigt, mr. Labuschagne?
Det ved jeg ikke.
Det må vel have været mig.
Men jeg forstår det ikke.
For to år siden var du præfekt og aktiv i kirken.
Og nu står du tiltalt for mord.
Hvordan skete det?
- Det ved jeg ikke. - Du er ægtemand og far.
Nu vil din datter og kone ikke besøge dig i cellen, og de er ikke i retten.
Hvad skyldes denne forandring, mr. Labuschagne?
Fortæl os, hvad der skete, og hvorfor du affyrede de skud.
Mr. Labuschagne!
Du havde problemer, så hvorfor bad du ikke afdelingslederen om hjælp?
En psykiater kunne have hjulpet dig.
Hvorfor sagde du det ikke til mig?
Før jeg begyndte at gøre min kone fortræd.
- Mr. Labuschagne. - Før jeg mistede alt.
- Før jeg dræbte syv mennesker. - Mr. Labuschagne!
- Hvorfor sagde du det ikke? - Så er det nok! Retsbetjent!
- Hvorfor sagde du det ikke? - Før tiltalte bort.
Ro i retten!
Havde jeg vidst det her, havde jeg ikke tilladt yderligere afhøring.
Retten er hævet.
De mindre advokater får de sager, fordi alle er ligeglade.
Dommerne afsiger dødsdomme i lovens navn.
Og fængselsfunktionærerne siger, det er bødlen, der slår folk ihjel.
Alle fralægger sig ansvaret.
- Hvad er så bøddelens undskyldning? - Det er vel tyngdekraftens skyld.
Fortæl os med egne ord, hvad du så.
Mr. Labuschagne, retten venter.
Hvad skete der, efter at du nær var kørt galt med minibussen?
Stenbruddet, mr. Labuschagne. Fortæl os, hvad du husker.
Du kørte efter dem til Magazine Hill, og hvad skete der så?
Hvad skete der? Hvad så du?
Lyden.
Du fører an, Weber. Tænk, at Kathleen gik med til det.
Jeg havde regnet med at afslutte sådan en sag på det her tidspunkt.
Tak, dommer.
Jeg vil gerne have, at tiltalte stiller sig ved siden af bilen, -
- så vi kan måle afstanden derfra og til minibussen.
Nu vil jeg gerne have, at tiltalte løfter armen og peger mod minibussen.
Kan vi nå til enighed om, at afstanden ikke er over ti meter?
Ti en halv, vil jeg mene. Ellers andet?
Leon.
- Hvorfor skulle vi herhen? - Det her er den udløsende faktor.
For en ubetinget refleks i ham. Han handlede ubevidst.
Det har noget med den her dør at gøre.
Vi vil godt have, at retten bemærker den snoede vej op til stenbruddet.
Det kræver en meget bevidst indsats at køre i den slags terræn.
Noteret. Hvis det var det hele, mødes vi i retten.
Jeg har endnu en anmodning, inden vi afslutter inspektionen.
Så hvad skal vi se her, mr. Weber?
Kunne jeg bede afdelingslederen om at udløse faldlemmen?
Leon.
Leon...
Det, jeg gjorde i dag... Jeg ville bare forklare...
Jeg er rigtig ked af det.
På grund af det, jeg har gjort.
Jeg er rigtig ked af det.
Denne liste med navne-
- over mænd, der er blevet hængt i det topsikrede fængsel, -
- ligner måske enhver anden liste med navne, datoer og tal.
Ikke andet end en anonym gruppe mennesker.
Men for Leon Labuschagne var det rigtige mennesker, -
-som kom ind i hans liv.
Han tog imod dem, viste dem ind i deres celler, -
- vækkede dem, sørgede for, at de fik mad, -
- førte dem til baderummet og ud i fængselsgården.
Han mødte deres familier.
Han visiterede dem, rørte dem.
Han læste deres post og Bibelen for dem, -
-og så førte han dem til galgen.
Nogle af dem måtte han dræbe med egne hænder.
Bagefter rørte han ved deres døde, nøgne kroppe og begravede dem.
Nej, for Leon Labuschagne-
- er dette ikke en abstrakt liste med navne eller en anonym gruppe.
Men listen er ikke komplet.
For der mangler et navn på den.
Og det navn er... Leon Albert Labuschagne.
- Det er latterligt, mr. Weber. - Er det?
Han var spærret inde sammen med dem og var med dem i deres sidste dage.
Og så overværede han deres grusomme død ved gentagne lejligheder.
Han er lige så dødsdømt som dem.
- Det er en latterlig påstand! - Nej, Høje Ret.
Det er latterligt at nægte, -
- hvad vi har gjort ved denne unge mand.
Høje Ret, man kan ikke bede en mand om-
- at være hyrde og slagter på samme tid.
Miss Marais, har du et afsluttende svar til forsvarets konklusion?
Høje Ret.
Må jeg minde retten om, at dette er en drabssag?
Syvdobbelt drab.
Og retten bør behandle sagen som sådan.
Leon Labuschagne, som var oplært i at slå andre ihjel, -
- gennede sine ofre til et afsides område, -
-hvor han skød og dræbte dem.
Han har ikke været et godt vidne, men været undvigende og umeddelsom.
Og nu appellerer han til rettens eftergivenhed i et søgt-
- og utroværdigt forsøg på at redde sit eget liv.
Dommerne afsiger først dom i morgen. De har åbenbart brug for en dag til.
Hvad mon det handler om?
Måske er der dissens, og dommeren foretrækker en enstemmig afgørelse.
Så de er bare omhyggelige og giver sig tid.
Det er dårligt nyt for dig.
De er længere tid om at finde folk skyldige end at frifinde dem.
Dommerne vil nå frem til en afgørelse, der ikke kan ankes.
- Hav en god aften. - I lige måde.
Fin konklusion.
Skal vi tage en snak?
Anne siger, at du ret tit forsvinder. Nogle gange op til flere dage.
Er det her en af dine afhøringer?
Fortæl mig, hvad der foregår, Pierre. Vi er alene. Du er fuld nok.
Kan det ikke være lige meget?
Du har ikke orlov, vel? Du leder en operation et eller andet sted.
Vi bombede et hus i dag. Er det dét, du vil høre?
- Det er dit arbejde, ikke? - Jo, det er mit arbejde.
Jeg tjener det her land. Det er min pligt, og derfor gør jeg det.
Så hvorfor er du fuld og tager på vej over det?
Mr. Labuschagne, vær venlig at rejse dig.
Vi er ikke enige i vores vurdering, og der afsiges en flertalskendelse.
Jeg læser flertallets afgørelse op, -
- og deres kendelse, ikke det uenige medlems mening, -
-er denne domstols kendelse.
Mr. Labuschagne, selvom din forsvarer har argumenteret for, -
- at dine handlinger ikke var forsætlige, -
-finder retten dig skyldig i mord.
Men grundet de usædvanlige hændelser, der udløste drabene, -
- finder retten, at der er formildende omstændigheder.
Du idømmes derfor 20 års fængsel med mulighed for prøveløsladelse-
- afhængigt af dine fremskridt under et psykiatrisk behandlingsforløb.
Godt klaret.
Tillykke. Jeg havde ikke troet, at nogen kunne klare det.
- Ingen af parterne vil hylde dommen. - Nogen sagde engang:
"Drabets cyklus har ingen begyndelse eller ende, kun flere drab."
Måske har vi gjort noget ved det på en måde.
Hav det godt.
Tak.
I 1987 blev der hængt 164 mennesker i Pretoria, ofte syv ad gangen.
Efter over 4.200 henrettelser-
- indførte Sydafrika et midlertidigt forbud mod dødsstraf.
Dødsstraffen blev ophævet 6. juni 1995,-
- da Nelson Mandela var blevet indsat som præsident.
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service 2017